Поезија је била доминантан вид књижевног стваралаштва у Ирану.
И прва повеља о људским правима.
Међутим, садашњи режим гуши слободу говора.
Омладина му се супротставља, на улицама и иза затворених врата.
Засновано на истинитој причи.
Зовем се Афшин Гафариан. Ирански сам држављанин.
И ја сам плесач.
Десет година раније
Филмови
Прљави плес (1987)
Афшин! Афшин! Афшин!
Афшин, ухвати ме за руку. Ухвати ме за руку.
Афшине, шта си урадио? -Плесао сам на часу и учитељ ми је ударио пацке.
Видиш ли оне људе тамо? Они су из Басиџа, паравојне формације.
Ако те ухвате да плешеш, проћи ћеш горе од тога. -Али зашто?
Они сматрају плес забрањеним. Ако ћеш већ плесати, нађи сигурно место.
Они се никога не боје Афшине. И ако икад крену на тебе, само бежи.
Ти си Афшин Гафариан? -Јесам господине. -Седи.
Дакле... волиш да плешеш?
Јеси ли некад чуо за Сабу?
То је плесна школа овде у Машаду. И није ни налик другим школама.
То је строго чувана тајна. Мислим да ће ти се свидети.
Води је један шармантан човек.
~ПЛЕСНА ШКОЛА САБА~ Дођи сутра у 16:00. Немој да те нема.
Данас, желим да ти... Афшине! Добро дошао у Сабу!
Дођи, придружи нам се. Седи.
Овде ме можеш звати Мехди. Постоје ствари које мораш разумети Афшине.
Наша земља је налик два паралелна света, заједно спојена.
Један је онај напољу, а други свет је овај, иза затворених врата.
Напољу постоје закони, заповести и греси.
Али овде, у овом свету, ми смо слободни. Држи.
Ово је твоја Саба чланска карта. Мораш много тога научити.
А то је одлична ствар.
Народе, сви се сконцентришите на ово. И слушајте ову музику пажљиво.
Потиче из далеке земље. То је дело изузетног уметника.
Говори о животу, страсти, постојању.
Нека вас дотакне и покрене емоције у вашем срцу.
Не разумеш, могу похађати наставу, могу се такмичити.
ПЛЕСНА ШКОЛА САБА ~Машад~
ПЛЕСНА ШКОЛА САБА
Мехди, зашто нас они мрзе?
Зато што су дечаци и девојчице у истој соби.
И похађају уметност, то је грех у њиховим очима.
Хоће ли се вратити? -Наравно.
Дакле, шта ћемо ми да радимо? -Набавићемо нове прозоре.
Афшине, ово је Рудолф Нуријев. Он је био Рус.
Побегао је у Париз јер су га хтели ставити у затвор.
Подсећа ме на Румијеву песму.
"Обасут светлошћу твојом, научих како волети."
"У твојој лепоти." "Поезију пронађох."
"Ти плешеш у срцу моме, где те нико не може видети."
Гледај ти још мало. Вратићу се.
ПЛЕСАЧ У ПУСТИЊИ
ТЕХЕРАН, ИРАН, 2009.
Мусави! Мусави! Мусави! Мусави! Мусави! Мусави!
Мусави! Мусави!
Митинзи се одржавају широм Ирана, услед надолазећих избора.
Главни противкандидат председнику Ахмадинеџаду је Мир Хосеин Мусави.
То је име које се узвикује на улицама Техерана.
ИСЛАМСКИ СЛОБОДНИ УНИВЕРЗИТЕТ ~ТЕХЕРАН~
У реду. Лепо је видети и нова лица.
Стварно је штете, заиста добра слика.
Да, јесте.
Све по старом. Ја је ставим, они је сруше. Преправим је, они је униште.
"Чин забране." Тако се ми играмо. Али имам прегршт слика.
Ја сам Афшин. -Ја сам Арди.
Извини. -Ма ништа, не брини. -Ово ти је други дан, прва година? -Да.
Одакле си? Из Техерана? -Не, из Машада сам. -Машдинац.
Шта је? -Далеко си од куће пријатељу? -Да.
Мораш знати основна правила. -Која? -И на универзитету, буди опрезан.
Погледај, видиш ли? Студент Басиџац. -Басиџац?
Зар и овде? -Да, погледај. Шта то ради? Заплениће јој књигу?
Вероватно је нелегална. Али морамо изразити наш став. Остани ту. -Шта?
Остани ту. -Арди, чекај. Немој Арди. -Хеј! Шта то радиш ког ђавола?
Арди! -Здраво човече, шта радиш? -Извини што касним.
Хвала што си сачекао. Дођи да упознаш мог новог пријатеља. Афшине, дођи.
Афшине, ово је мој пријатељ Мехран. -Здраво. -Афшине, ово је Мона.
Ћао. -Мона, ово је Афшин. -Ваљда те није искварио.
Није још. -Дај му мало времена. -Да, да, баш смешно. -Колико је сати?
Хајде, закаснићемо. -Долазиш ли вечерас?
Да. Заправо ће и Машдинац доћи. Видимо се овде испред капије у 22:00.
У реду? -Ћао. -Хајде, идемо. -Драго ми је што сам те упознала.
И мени такође. -Видимо се касније. Ова гужва је страшна.
Виђао сам Мехрана на часовима глуме, није деловао као неко ко их похађа.
Открио сам његову велику тајну, био је студент инжењерства.
Родитељи му бранише али кришом дође на мој час. -Није истина. -Јесте.
Где идемо? -Здраво људови.
Афшине, добро дошао у Ајатолахину најгору ноћну мору!
То је њен дечко, Насер. Председник студентског парламента.
Водиће позоришну трупу следеће године у Париз. Срећно копиле одлази.
Шта то пуше? -Хероин. Овај режим...
Преплавили су улице с овим срањем. Желе да нас умртве.
Занемари њих. Забавимо се и уживајмо у жураји. Хајде!
Сирусе, како си ми човече. Драго ми је што те видим. -Водка белуга.
Фенси пиће, хоћете и ви мало? -Имаш приступ јутјубу?
А забрана? -Прокси сервер. -Погледај Афшине, свидеће ти се.
Скривено емитовање из Вашингтона.
Ово је незваничан и прави глас Персијске омладине.
Баш је кул, зар не? -Глас који режим не жели да чујете.
Момци, клопа је спремна. -У реду, долазимо.
Хоће ти сметати ако... -Ма јок брате, само сурфуј.
Пируете
~Твинс плес~ Хајде! Тај рад!
Модерни плес
Афшине. Превише висиш на јутјубу друже. -Добар је, зар не?
Афшине. Покажи ми тај корак, одувек сам желео да га научим. -Који?
Тај "месечев корак". -"Месечев корак?" -Да.
Покажи ми? -Тежиште је на овој нози. -Да. -Онда их мењаш.
Идеш уназад и мењаш. И мењаш. -Изгубићеш апетит.
Људи, време је за клопу, хајде. Охлади се. -Афшине, прегризи нешто.
Људи, размишљао сам нешто. Желим да оснујем плесну трупу.
Шта? -Желим да оснујем плесну трупу. -Да, покушај у кантини.
Плеши на столовима... -Мехране, озбиљан сам. -Са професорима.
Ко ће ти се придружити у плесној трупи? -То је нелегално.
Плес је нелегалан. -Технички гледано, није.
Забрањен је. -Добро, апсолутно је забрањен.
Насере, и водка такође. -Желиш да ми оснујемо плесну трупу?
Не, већ да контролишемо наше животе. Да оснујемо нешто наше.
"Само што нама припада." -Да, без правила.
Без правила? -Ја волим да плешем. -Мона. -Шта? -Ви сте пукли.
Како ћемо то извести? -То мора остати тајна.
Ко ће нас учити? -Јутјуб. -Јутјуб? Сирус је у праву, ти си луд.
Кажеш то, јер не знаш да плешеш. -Мона, ово није шала.
Ухвате ли те да плешеш идеш у затвор. Знаш шта се десило мом пријатељу.
Након пар месеци боравка у Евину коса му је побелела. -Чули смо Насере.
Ма дај Насере, нико то не жели. Знаш, када плешем...
Осећам се слободно. Као да ми нико то не може узети. Нема ограничења.
Стварно ово желиш? -Да. -Мехране, шта ти мислиш?
То је нешто сасвим другачије. -Подземна плесна трупа.
Мислим да је то одлична идеја.
Морамо негде вежбати. -Немамо где у универзитету.
А твоја рођака? Она поседује ону стару зграду? -Штампарија? -Да, да.
Празна је, можда ту можемо. -И нико не би знао.
Осим Басиџа. -У напуштеној штампарији? -Кажи да је за вежбање.
Да је за позоришни наступ. -Нека изолована соба. Изван видокруга.
Ово је савршено. Одлично!
Не, наравно, све док је сигурно. -Почнимо сутра.
Је ли то сигурно, бићемо безбедни? Шта ако нас открију? -Не брини.
Како ћемо очистити собу. -Одвојено ћемо путовати и сакрити кључ испред.
Неће нам бити лако. -Биће, видела си како Арди плеше.
Ја сам невероватан.
Јеси спреман? -Јесам. -Почнимо. Арди, стани у линију.
Покушајмо с овим покретима Шта ти мислиш?
Да, у реду. Дакле... Почињемо овако с десном ногом.
Хоћемо то радити...
Дакле, ово је плесна трупа. -Како си... -Да сте иоле паметни...
Последњи који је ушао требао је извадити кључ с поља.
Опустите се, чула сам док сте причали о овоме. Нећу никоме рећи.
Да је супротно, ја не бих ни дошла. Дакле, могу ли извести аудицију?
Знамо ли се од раније? -Не. Зовем се Елахи.
Људи, ко је ова цура?
Можеш почети.
Дакле? -Упадаш у групу.
У реду, почнимо онда.
Здраво. -Здраво.
Дакле, шта мислиш о овоме? -Види се да си посвећен.
Али мораш да радиш на техници. И то много. Без тога, џабе ти све.
Ко је тебе научио да плешеш? -Моја мајка.
Пре револуције, била је члан Националног балета Ирана. -У Техерану?
Наравно. У своје време, били су праве звезде.
Чак их Нуријев и Фонтен научише тачку "Гусар". -Рудолф Нуријев је био овде?
Делује нестварно, зар не? -Испричај ми више о томе.
Било је 50 плесача, већином из Европе и Ирана. И пар Американаца.
Пошто је плес постао велики грех, тако се завршило са тим. У реду?
Видимо се сутра.
Пронашао сам занимљив видео на нету. Мјузикл Боба Фосија.
Занимљив је, могли смо га одгледати заједно. -То ме зовеш да изађемо?
Не знам, шта ако ме одбијеш? -Знаш ли кувати?
Добро спремам биљни пасуљ с месом. -Ко то каже? -Моја мајка.
Здраво. -Здраво. Шта се ради? -Цркао ми је тв.
Изборна дебата, сви је гледају. Мусави се обраћа народу.
Обећа да ће укинути верску полицију. Садашњи председник је прошлост.
СТУДЕНТСКИ ДОМ
Док се изборна трка за председника Ирана...
Брате.
Како је мајка? -Мислиш да сам због тога дошао? -Не знам зашто си дошао.
Прошло је дуго од како смо се видели брате. Осећам као да ме избегаваш.
Извини. -У реду је, знам да напорно радиш. Јеси стекао нове пријатеље?
Држим се даље од проблема. -Добро.
У реду, признајем да си ме провалио. Дошао сам да те замолим за услугу.
Људи праве проблеме на изборима. Непријатељи нашег председника.
Овај универзитет их је препун. Басиџи желе извештача унутра.
Хоћеш ли ми помоћи, брате? -Испити ми почињу за два месеца.
Не могу, морам да се фокусирам на то. Жао ми је.
Мој брат, будући инжењер. У реду је, поштујем то.
Уживај у оброку.
Здраво, друштво! Сачекајте ме овде.
Митинг почиње и сви су дошли. Шта? Дођите, као мали знак подршке.
То ништа неће променити. -Ту грешиш. -Хајде.
Добро, хајде. -Тако је! Да! Тако је! Да!
Мусави! Мусави! Мусави! Мусави! Мусави! Мусави!
Како пробе напредују? -Све иде по плану.
Тешко се сконцентрисати услед избора. -Да, идеш у Париз као слободан човек.
Да. -Мир с вама, како сте? -Нека је и с вама мир.
То се враћате са митинга, зар не? -Само се враћамо кући.
Гласаћеш за Мусавија? -Да.
То значи да ниси верник. -Идемо кући. -У браку сте?
Колико дуго? -Немој, молим те. -Не обраћам се теби. Љубиш ли је?
Реци ми, каквог је укуса? -Хеј. -Не, немој. -Идемо, идемо.
Не, ти ћеш остати. Изгледаш тако невино.
Колико курва попут тебе кошта?
Реци ми, је ли вредна тога? -Насере!
Насере! -Насере! -Насере! Немој!
Људи, друштво... -Насере! -Насере!
Како је он? -Управо је завршена операција, кажу да ће бити добро.
Шта си урадио? -Шта смо урадили?
Шта смо ми урадили? Шта су они урадили? -Зашто би то урадили?
Зато што су животиње, Мехране. -Морамо бити опрезнији. -Опрезни смо.
Можеш ти то, само се опусти. Немој размишљати о ономе што се десило.
Елахе. Елахе, пођи са мном. -Нећу.
Елахе, пођи са мном. Елахе! -Нећу!
Рекла је да неће. -У реду је, ја сам јој пријатељ... -И ја, такође.
Иначе, Насер је добро.
Знаш и сама да најбоље плешеш у групи. То ништа неће променити.
Али не можеш плесати навучена на хероину. -Шта си ти, верска полиција?
Не осуђујем те, само бринем за групу.
У чему је поента? Обоје знамо да ово никуда не води.
То није истина. -Где води? Реци ми Афшине, који је велики план?
Ово није довољно. Морамо наступати...
Пред публиком. Друга је ствар вежбати овде, али у чему је онда поента?
Чему плесање, ако нас нико не види? -Овде је сигурно. -Ко би нас гледао?
Сви који желе да дођу. Наћи ћемо публику. -Свако ко жели бити ухапшен.
У реду, у реду. Где ћемо извести наступ? -Не можемо нигде.
Зашто? -Превише је опасно. -Шта мислите негде изван града?
Где?
Кад сам први пут напустио породицу и отишао у Техеран, ишао сам пустињом.
Погледајте, видите ли? Можемо плесати у пустињи.
Тамо нема режима. И нико нас не може пронаћи.
Тако је, апсолутно си у праву.
Јеси ли добро? -Да, добро сам.
Не брини за твоју технику. Немој мислити о томе.
Наравно да морам, тако си ме научила.
Афшине, можеш цео живот провести усавршавајући технику.
Али ћеш направити разлику, тек када пронађеш свој тајни језик.
Онда ћеш почети комуницирати. Повезивати се.
Плес може бити све. Махање кад се поздрављаш или клечање кад се молиш.
Или подизање песнице у вис, јер верујеш у нешто. То си ме ти научио.
'Бем ти лук.
Уђи.
Ти си ово спремио? -Јесам.
Жао ми је.
Забранили су балет након револуције.
Плес је био мамин живот. Била је део плесне групе 10 година.
То је био њен кисеоник. И није могла да дише без њега.
И тек тако, морала је престати.
Једини начин да настави даље... Био јој је да мене научи да плешем.
У кући, иза навучених завеса.
Била је баш строга. И много захтевна. Није ме ни мало штедела.
Али, то јој није било довољно. Односно, ја јој нисам била довољна.
И онда би се надувала. Ја сам мислила да је само уморна.
Мислила сам да сам је разочарала. Али нисам то желела.
Желела сам да будем као она. Наставила сам сама вежбати...
Све до момента кад она не буде могла. Знаш ли да је она...
Њен сан је био да ме види како плешем на бини. Изнова и изнова.
Чак и када је једва говорила.
Када сам имала 13 година... она је се предозирала.
Након сахране, роњала сам по њеним стварима... и нашла њене завоје.
Од тога је бол престајао. И још увек престаје од тога.
Не желим да се пробудим из тога.
Прегураћемо период детоксикације заједно.
Елахе.
Афшин Гафариан, вратио се из мртвих. -Како се одвијају ствари?
Дакле, Сирус нам је рекао за њу. -Да, али сада је скинута с тога...
Не занима ме. -Арди, не заборави зашто ово радимо. -Како се усуђујеш то рећи.
Нисмо те недељама видели. Јеси ли посетио Насера?
Афшине, заборавио си ко су ти пријатељи. Задњи пут кад те видех
има си сјајну идеју у коју смо веровали. Немој то угрозити због ње.
Данас ћу вам говорити о веома важној ствари везаној са нашу државу.
Пре тридесет година, ова земља је била у хаосу.
Уз корумпираног председника. Влада је занемаривала потребе свог народа.
И онда је дошла револуција. Цела земља се успротивила том режиму.
Били смо уједињени. И ми смо променили историју.
Био си у праву за оно што си рекао. -Али борба и даље траје. -Жао ми је.
"Непријатељ нам утробу изједа." На овим изборима... -Идемо одавде, важи?
Има људи који желе да нас поделе... -Хајде, идемо. -И да нас ослабе.
А ми се против таквих и боримо.
У реду, питаћемо само људе којима верујемо? -А коме то верујемо?
То ћемо ми проценити. -Сада се излажемо великом ризику, зар не?
Ако нас ухвате, знаш ли шта нас чека? -Наравно да знамо Мона. -Стварно?
Да је тако, био би уплашен. То нисам чула у твом гласу. -Сви смо уплашени.
Мона, причали смо о овоме. -Да, али вежбати овде, и стваран наступ
тамо је... -Одустаје. -Зачепи бре.
Толико си надувана да немаш представу шта се догађа. -Ти ме не познајеш.
Није ово у вези тебе! -Не обраћај ми се тако! -Имаш ли ти представу кроз
шта је она прошла у ове три недеље? -Арди. -И шта јој значи бити овде...
Људи, лакше мало... -Можемо ли почети с пробом. -Не!
Видели сте шта су Насеру урадили! Ми ћемо од њега горе проћи.
Не можемо ово урадити. Ја не могу.
Морам да идем, жао ми је. -Молим те Мона, немој ићи. -Немој!
Ово је велика ствар за њу. -Престани Арди. -Шта сам погрешно рекла?
Шта није у реду с тобом? -Само сам искрена била. -А ти?
Хајде да почнемо. -Шта? -Почињемо с пробом.
Почели смо с плесом да имамо контролу и осећај слободе. Погледај нас сада.
Овај режим уз помоћ Басиџа нас дави. А ми се гушимо.
Можемо плесати у пустињи. И осећати се слободно на пар сати, на трен.
То је све што желим да урадимо. То је поента целе приче.
Ти људи... то су твоји пријатељи? -Јесу...
Делују као невоља. Желео сам да ти помогнем око учења.
Сада... ја нисам инжењер, али...
Ово сигурно није нацрт неког пројекта.
У реду, 20 људи је рекло да ће доћи.
То је још 20 њих који знају осим нас. Да нас не би угрозили...
Само ћу ја знати локацију наступа.
Арди, када одеш по публику...
Сат времена пре, рећи ћу ти где је. Док будеш возио аутопутем према југу.
Ово је наш моменат. Ако станемо, сакријемо се или променимо мишљење.
Они ће победити.
Активиран нечујан режим
Порука од Сатара: Реци ми локацију?
Тамо је. -Ми смо око 1000 километара јужно од Техерана?
Да, мислиш да смо довољно далеко? -Ваљда јесмо.
Упадајте. "Вози Мишко."
У реду, "стигни Мишка".
Немој да бринеш, све ће добро проћи.
Знам да хоће, држи... -Хвала ти.
Елахе.
Афшине! Афшине...
Афшине. Афшине, стани молим те.
Афшине! "Стиг'о Мишко!"
Хајде да се припремимо. -Људи, седите, седите.
Обећавам вам да нисте узалуд дошли. Надам се да ћете уживати у наступу.
Нова порука од Мехрана: Локација је 200 километара источно.
Ово су одличне вести за цео Иран. Влада је објавила да је
председник Махмуд Ахмадинеџад реизабран са 62.6% гласова.
Његов противкандидат, Мир Хосеин Мусави је добио 33.7% гласова.
Мало сам изненађен. Шта више, делује ми да су ови избори намештени.
Мусавија подржава велика већина уз пратњу све више ентузијаста
који се све јаче и храбрије противе Ахмадинеџадовом режиму.
Покажи нам те гласове? Где су ти гласови? Покажи нам те гласове?
Покрали сте изборе! Где су наши гласови? Покажи нам те гласове?
Где су ти гласови?
Покрали сте изборе! Где су наши гласови? Покажи нам те гласове?
Где су наши гласови?
Шта се десило? -Враћам се у завичај. Потребан сам породици.
Стани, ко те је то истукао? -Мој брат је Басиџ.
Желео је да вас издам, али нисам могао.
Били смо слободни у пустињи, бар на један трен.
Нисам могао то да уништим. То ће увек живети у мени.
Мусави! Мусави! Мусави! Мусави!
Мусави! Мусави! Уз Хосеина! Мир-Хосеина!
За Хосеина! Мир-Хосеина! Уз Хосеина! Мир-Хосеина!
Пазите! -Афшине! Афшине!
Афшине! -Арди! Арди!
Шта снимаш бре!
Њега извади! -Нисам ништа урадио!
Жао ми је! -Хоћеш да знаш где је твој глас? -Жао ми је! -Ево ти твој глас.
Дајте ми њихове новчанике.
Плесна школа Саба. Ко је Афшин Гафариан?
Афшине Гафариане, ако не подигнеш руку
отићи ћемо у Машад по твоју породицу. -Ја сам Афшин.
Дакле, ти си неки уметник.
Очеличите га... уметнички.
Подигните га.
Наша Исламска Република сија као јарко Сунце.
А ти, бацаш прашину према Сунцу.
Али та прашина, сада ти се у очи враћа.
Хеј! Побеже нам овај!
Хеј! Останите уз ове из комбија!
Наћи ћемо те, Афшине Гафариане! Ти си мртав човек!
Елахе.
Шта ћеш да урадиш? До сутра, пунктови ће бити на сваком ћошку.
Притајимо се. -На колико дуго? -Колико буде било потребно.
Афшине, наћи ће те јер ти знају име. -Знам Насере!
Здраво. Ни ти не можеш да заспиш? -Ја...
Од како су ме напали лоше спавам. Од тада имам кошмаре.
Ако су планирали да ме преплаше, успело им је.
Мона ми је рекла за плесни наступ. Драго ми је да си успео. -Хвала.
Лепо је што си се и ти вратио глуми поново.
Афшине, не желим да идем у Париз.
Не могу сада напустити Мону усред овога. Волим је.
Али ти би могао да одеш. -Шта? -Преузећеш моју улогу у представи.
Ти си им кореограф Насере. Не би мене пустили уместо тебе.
Не, мислио сам да идеш као ја. Исправићемо пасош.
Ако останеш овде, убиће те. -Лоша је то одлука. -Није, иди и не враћај се.
То није остварљиво, не могу. -Зашто Афшине?
Зашто не можеш да одеш?
Прелепо плешеш, знаш ли то? Немој никада одустајати од тога.
Не дозволи да те било ко спречава. Чак и ја.
Иди у Париз Афшине. Због нас.
Када сам први пут гледао балетску представу...
Нисам га разумео. И нисам видео сврху у томе.
Онда ми је пријатељ изрецитовао један стих из песме. Од Румија.
"Обасут светлошћу твојом, научих како волети."
"У твојој лепоти." "Поезију пронађох."
"Ти плешеш у срцу моме, где те нико не може видети."
Само иди...
Како се зове то драмско дело? -Бура.
Сигуран си да ће ово успети? -Јесам, 100% сам сигуран.
Већ сам причао с другим глумцима. Доћи ће вечерас овде.
Зашто? -Због пробе.
Зашто?
Афшин одлази у Париз, заузеће Насерово место.
Свратио сам само да узмем неке ствари... за митинг.
Арди... -Знам да мораш да идеш.
Видимо се ускоро Афшине.
Пасош: Насер Џавади -Службени пут-
Где је мој глас?
МУСАВИ ЈЕ НАШ ПРЕДСЕДНИК
Здраво. -Мир с тобом. -Мир с тобом. -Мир с тобом.
Понели сте пасош? -Јесам. -Изволите вашу карту.
На овом путовању, представљаш Исламску Републику Иран. Разумеш ли?
Наравно, цела трупа је представља. -Добро.
То је папучар Министра културе. Не обраћај пажњу на њега... Насере!
Насере Џавади. Где идете? -У Париз.
Која је сврха вашег путовања?
Учешће на позоришном фестивалу у Паризу.
Ви сте студент глуме? -Да, ја сам кореограф.
Датум вашег рођења?
23. Август, 1985.
У реду. Разумем.
"Пиј воду, ал' не пре мене." "-Ал' ужасно сам жедан."
Тако? -Да, и онда каже.
"Од тих пет, нас је троје." "Пиј кад ти наредих, слуго-чудовиште!"
"Он је будала на овом острву."
ПОЗОРИШНИ ФЕСТИВАЛ СТУДЕНАТА
ПРЕДСТАВА "БУРА" У ИЗВОЂЕЊУ ТЕХЕРАНСКОГ УНИВЕРЗИТЕТА
Афшине? Афшине?
Мехди? Па то си ти.
Шта ти радиш овде? -Ја овде живим. -Зашто? Мислим, шта се десило?
Од затварања Сабе, живот ми се променио. Најбоље је било да одем.
Уосталом, где је Нуријев отишао кад је побегао из Русије? -У Париз.
Истину збориш. -Мехди...
У великој сам невољи.
"Пиј кад ти наредих, слуго-чудовиште!
Очи су ти у главу утонуле. -А где би му требале бити?
Баш би истинско чудовиште био да си му у репу.
Моје људско чудовиште тако је пијано да му се језик плете.
Ништа течно не може ми наудити: ни пиће, ни море.
Пре него се обале домогох,
препливах 200 километара и ето ме жива и здрава...
Тако ми сунчеве светлости бит ћеш мој поручник, чудовиште, ил' барјактар.
Боље поручник јер равно не може стајат да барјак држи.
Ил' повратка нема...
Чудовиште, говори кад кажем.
Зовем се Афшин Гафариан. Ирански сам држављанин.
Ја сам плесач, а моја влада свом народу ограничава слободу.
У мојој земљи, чак је и плесање забрањено.
Желим своја права. Желим своју слободу.
Што лажно збориш, неуко... -Зовем се Афшин Гафариан!
Ја сам...
Афшине, плес може бити све.
Чак и подизање песнице у вис, јер верујеш у нешто.
Зовем се Афшин Гафариан. И ја сам...
Ја сам плесач.
Али моја влада свом народу ограничава...
Слободу.
Хеј! Хеј!
Хеј!
Немојте, молим вас.
Прекидај ово.
Мртав си због овога.
Идемо.
Француска влада је дала азил Афшину Гафариану.
Плесни Национални Центар у Паризу му је дао стипендију.
Након дипломирања, основао је плесну трупу.
Која редовно наступа широм Европе.
Његови пријатељи још увек крче свој пут у уметности.
Афшин се нада, да ће се једног дана вратити у свој завичај.
Филм је базиран на истинитој животној причи Афшина Гафариана.
Превод и обрада: Гале ~Посвећено мом оцу~